Sommaren 1983 Nantucket Island
- Är det här? - Ja.
Ser du?
Det måste det vara. Kom.
- Kommer du? - Jag tänker.
Det är fel läge.
Det är läskigt här.
Är du säker?
Ja. Kom.
Men vad gör vi om...
Kom.
Nutid Whitby Museum of Art
"Hälsningar till Whitby-polisen."
Er brottsförebyggande partner.
"Annabelle."
Annabelle.
- Hör du mig? - Pappa... Ursäkta.
Sluta.
Jag var mitt i en scen. Rök, eld, explosioner... Rubbet.
Jaså?
Hur går det med historien?
Dåligt.
Jag har ingen inspiration.
Den kommer.
Du får gott om tid att skriva på ön.
Där har alla ett mysterium de vill ha löst.
Man kan inte stressa fram inspiration.
Jag vet.
Det ska bli kul att få träffa Gayle.
Det är nog 15 år sen.
Maddi var spädbarn och Jake nästan två.
- Kul att vi är här ihop. - Håller du inte med?
Du kommer älska huset.
Det är 200 år. Det har en upphöjd altan.
Silas Grimms spökturer
Coolt.
Det har nog en intressant historia. Det kanske kan inspirera dig.
Vart ska du?
Man kan inte stressa fram inspiration
men man kan spana efter den.
Det är definitionen av att stressa fram den.
- Hennes hjärna går på högtryck. - Precis som pappas.
Jag har alltid velat skriva...
...men det är svårt att hitta inspiration.
Den kan vara svår att hitta oavsett hur mycket man söker.
En perfekt inspiration för en rollfigur.
Han ser malplacerad ut, men ändå tillfreds.
Den gamla sjöbussen vet inte
att han kan bli en figur i en bästsäljande roman
skriven av en okänd kriminalromansförfattare.
För stunden i alla fall.
Kolla!
Vad sägs om den inspirationen?
Inte illa.
Kommer du?
Ja, alldeles strax.
Du inbillar dig, bara. Författaradrenalin. Det är allt.
Regel ett: Strunta aldrig i intrigens tysta lockrop.
Vad har du att berätta?
Tala till mig.
Det ser ut som ett barns handstil.
Annabelle, ditt rum är högst upp.
Du har inte ens varit här i fem minuter
men håller på att balla ur.
Det är inget att oroa sig för. Det är ljust och fint.
Inte det minsta läskigt. Bara lite mörkt.
Okej, det är kanske lite läskigt.
Skärp dig. Du vill ju skriva kriminalromaner.
Rent.
Ett fint skrivbord.
Gott om plats så min fantasi kan löpa amok.
Inspirationen, då?
Den kommer att hitta mig.
Hej.
- Vad sägs? Kallar du det här...? - Inspiration?
Absolut!
Vad har du där?
Jag hittade den där nere.
Är den bra?
Jag vet inte än.
Vet du vad jag såg på baksidan?
En cykel. Nu kan du ta dig runt.
Ska jag cykla?
- Hon vill att jag cyklar. - Är man i Nantucket...
Om du tar på dig en hjälm...
-...kan du cykla överallt. - En hjälm?
Se det som en del av charmen här.
Grymt.
Var är du, inspirationen?
Vi ser vad du har åt mig.
Sankaty-fyren
"Jag var på valmuseet i dag."
Jag trodde nyckeln var där, men visste inte var jag skulle leta.
Hur ser den ut? Är det den här nyckeln?
Vad innebär det?
Valmuseet
Tack.
Valskelettet var helt enormt.
En unge men ändå 14 m lång. Helt sjukt.
Och sjömännen som sjöng i ett år
så de inte blev galna när de försvann till sjöss.
Där har vi en story.
- Vad är det? - Ingenting.
Bra att du inte för gammal för att umgås med farsan.
- Jag trodde du skulle bli uttråkad. - Lägg av.
Du är min polare. Jag blir aldrig uttråkad med dig.
Där är ni, ju.
- Ja. - Kom.
Nu utforskar vi ön utan Annabelle.
- Kom. - Hej då.
Ha det så kul.
Du kom in på mitt område!
Nu räcker det!
Ge mig den där polymerbiten, är du snäll.
Den där?
Vissa kallar den bara för spade, men...
Tack.
Vad hände?
Det var Sankaty-fyren.
Latitud 41.2844 grader norr, longitud 69.966 grader väst.
21,34 m hög.
Min version var exakt 1/5 så stor
och 4,29 m hög.
Jag har fotografiskt minne.
- Vänta lite nu... Är du Maddi? - Ja.
Då måste han vara din bror Jake.
Hur visste du det?
- Mamma sa... - Kom nu!
Vi är alltid sena. Vi ses.
Jag hoppas det.
Nantucket verkar vara det perfekta stället för ett mysterium.
Annabelle.
Hallå?
Du skrämmer upp dig själv. Som vanligt.
Du inbillar dig, bara.
Annabelle.
Om det är pappa som skojar är det inte roligt.
Mamma!
Annabelle!
Vad gör du?
Jag skrämmer upp mig själv.
Du skrämmer upp mig.
- Jag hittade din mobil på golvet. - Tack.
- Allt väl? - Ser det ut så?
- Nej. - Du behöver inte svara.
- Gå och lägg dig. - Du också.
- Varför har du jeans? - Jag bakar.
- Bakar du? - Muffins.
Vilken typ?
- Här. - Tack.
Vi har inte varit här sen vår smekmånad.
Vad tänkte vi på?
Vi kan inte ha tänkt.
Vad tror du Annabelle höll på med i natt?
Jag vet att jag såg nåt.
Hej.
Stress kan göra att man ser galna saker
och med allt som pågår...
Jag är inte stressad.
- Älskling. - Det är en ovana.
Jag vet att det finns en historia här.
Jag vet bara inte var jag ska börja.
Tanten som äger huset sa att inget har bott här på åratal.
Det finns en historia bakom allt på den här ön.
Även det här huset.
Ibland är historien...
...själva mysteriet.
- Är historien mysteriet? - Börja här.
Nantucket Athenaeum
De tio klasserna är indelade i tio divisioner
som är indelade i tio sektioner.
Vi har alltså tusen tänkbara sektioner.
Det finns en miljon möjliga klassifikationer
men de har inte en enda
för japansk manga.
Ursäkta mig.
Tjejen från stranden som visste vad jag heter.
Våra föräldrar känner varann.
De sa att din familj besöker ön
och att du är mattesnille.
Jag chansade och hade rätt.
Du är alltså Annabelle?
Ja.
Mina föräldrar sa att du skulle komma.
Nu när vi har presenterat oss...
Jag behöver hjälp.
Har jag fattat rätt?
Du tror alltså att jag såg nåt?
Det kan ha varit en andesyn eller så drömde du.
Jag vet inte vad det är
men jag lyssnar.
Ska du verkligen gå tillbaka till ert hus?
- Det låter instabilt. - Det kunde vara värre.
Det stämmer.
Böckerna verkar inte ge nåt.
Ingen hjälp alls.
Jag har en idé.
Vänta lite.
Spökturen börjar på kyrkogården.
Det ska finnas ett foto av den i boken.
Prospect Hill-kyrkogården. Vi möts där i solnedgången.
Vi kanske kan hitta några svar.
Varför måste jag delta i den här häxjakten?
- Spökutredningen. - Sak samma.
Nej! Du ska beskydda oss.
Vad tror du ska ske på Nantucket?
Annabelle.
Jag ska beskydda dig.
Förlåt?
Oroa dig inte. Han är ofarlig.
Fin båge.
Okej, allihop. Var tysta nu.
Som ni vet föregår mitt rykte mig.
Jag heter Silas Grimm
och det här är Silas Grimm autentiska spöktur.
Applådera gärna.
Jag har sett och hört allt
och med nöd och näppe överlevt för att berätta.
Se er omkring.
Nantuckets historia
och alla dess spöken finns här.
Okej, häng med.
Nu ger vi oss in i andevärlden.
Vad gör vi här?
Lyssna noga på nästa berättelse.
När det var fullmåne gick Ontario på grund
på grynnan Rose and Crown.
Många i besättningen försvann.
Månader gick, sen ett år.
Hon väntade varje dag, i sol och storm.
I 15 långa år.
Sen plötsligt...
Borta.
Vissa påstår att hon dog av krossat hjärta.
Men i själva verket var det ett mysterium.
Nu ska vi gå till två hus med unika historier.
Följ med mig.
Är han sån på riktigt?
Han är mer vrickad än läskig. Han går inte att ta på allvar.
Varför gjorde ni det i början?
Det finns inga spöken.
Det här löser vi fort, Daphne.
Här kan vi få svar.
Här bodde Jared Coffin
som byggde huset för att hedra sin älskade hustru.
Bredvid det ligger Asa Austin Uptons hus...
...som han byggde åt hustrun Ophelia...
...som blev galen och drunknade Hummock Pond
efter att ha trott att hon förvandlats till en tumlare.
Coffin House var en bröllopspresent.
Hon hette Sarah.
- Hur vet du det? - Det vet alla som bor här.
Ursäkta mig?
Kan vi fortsätta turen innan folk börjar vakna till liv igen?
Här nere till höger byggde överste Wilkinson
världens första gyttjefria svinstia.
Kom.
Så lite tid, så många spöken.
Fortsätt.
Du milde tid... Ös på, är ni snälla.
Det här
är det enda klassrummet som klarade den stora branden 1846.
Tack.
Nu måste vi gå
för snart kommer Nantuckets spöken att visa sig.
Intressant...
Mr Grimm.
Kan vi få prata med er? Det gäller en utredning.
Inte sant, mr Argyle?
Det stämmer, mr Tweed.
Vad gäller det?
Vi är lite nyfikna på en lokal spökhistoria.
Det gäller den tragiska och hemska historien
om vita änkan som hemsöker Innishail House.
Läskigt.
Jag berättade om henne i början av kvällens rundtur.
Det säger du?
Mr Tweed, vi måste ha missat den.
Ja, vi måste ha gjort det, mr Argyle.
Mr Silas kan kanske
berätta den tragiska historien om den vita änkan igen?
Se på klockan!
Jag hinner inte tillgodose ert önskemål.
Jag måste säga hej då.
- Vita änkan? - Det måste vara hon.
En kollektiv andesyn.
Flera har sett samma spöke.
Det bekräftar att det pågår paranormal aktivitet
i ert hus.
Inte bara där.
Enligt Silas finns de ju överallt.
Silas måste veta nåt om vita änkan.
Såg ni hans min?
Han sa att han hade nämnt henne.
Han sa mycket. Vem hängde med?
Vi får prata med honom när han inte jobbar.
Vi får ta reda på vad han vet.
De två killarna var mysko.
Vem talar så? Eller klär sig så?
Jag kan hjälpa er.
Vem är du? Vad gör du här?
Jag heter Billy. Jag vet var Silas är.
- Mamma? - Ja. - Vi måste dra.
Ska vi träffas här i morgon bitti?
Visst.
Tack för att ni kom.
Hej då.
Hej då, Jake.
Ska jag följa dig till cykeln?
- Det behövs inte. - Det gör jag gärna.
Du bor alltså här?
- Hur länge har du bott här? - Jag föddes här.
Jag har aldrig lämnat ön.
- Har du aldrig velat? - Vad menar du?
Jag vet inte.
Testa nåt nytt? Få miljöombyte?
Ge dig ut på äventyr?
Det finns gott om äventyr här.
Men jag skulle vilja lämna ön nån dag.
Vart skulle du åka?
Vart som helst.
Tack för att du eskorterade mig.
Skönt att du slapp beskydda mig från nåt.
Även om du hade kunnat göra det.
Om det behövs kan jag klara allt.
Även beskydda dig.
Jag har ingen cykel.
Annars hade jag kunna följa dig hem.
Det gör inget.
Jag ska nog klara mig.
Var inte så säker på det.
Jag skojar, bara.
Det var inte roligt.
Jag måste åka.
Hej då, Annabelle.
Hej då.
Kommer du i morgon bitti?
Här är det.
Vi ska alltså bara gå hem till honom och pumpa honom?
Ja.
Ja...
- Det funkar nog... - Här är dörren.
Försvinn.
Jag vill inte ha nåt.
Bra, för vi har inget.
Oroa dig inte. Vi är ofarliga.
Vänta!
Antingen hjälper du oss...
...eller killarna från i går.
Okej.
Okej, era filurer.
Allt här inne är ovärderligt, så rör inget.
Ovärderligt?
Det är ju skräp.
Inget här
verkar vara värt mer än några dollar.
Är det här skräp?
En liten souvenir jag tog efter en strid...
...med en utdöd albino-gorillahaj.
Om den är utdöd
kan man inte strida med den.
Den finns ju inte.
Den var inte utdöd då.
Vad vet du om vita änkan?
Jag har en princip.
Jag muckar inte med spökena, de muckar inte med mig.
- Du vågar alltså inte berätta? - Det kan man säga.
Jag vill inte lämna saker åt slumpen
men jag gör ett undantag i ert fall.
Vad då undantag?
Ni måste bara...
...hitta den röda damen.
Vad sägs?
Jag vill inte medverka i det här.
Om ni vinner, berättar jag. Okej?
- Okej. - Ditt drag, deckaren.
Var är den röda damen?
Den är...
...här.
Okej!
Ett avtal är ett avtal.
Jag vet följande:
Ingenting.
Va?
Men jag vet två personer som vet nåt.
Porten till andevärlden Phoebe & Prentice Beadle
Inte illa, va?
Nästa stopp:
Beadles butik.
Hur visste du var damen var?
När Silas sa "den röda damen"
tittade han inte på korten
utan på sin ficka.
Ibland är du läskig.
Hon är lysande.
Om du tycker det är läskigt, vänta tills du får se ett spöke.
"Vänta tills du får se ett spöke."
Här är det.
Beadles är medier.
De kanske vet nåt.
Ska vi fråga dem?
Gå in, ni.
- Jag kommer sen. - Vart ska du...?
Trevligt att ha råkats.
Nej...
- Vad är det? - Ett sms från mamma.
Det är mormors 80-årsdag.
Det gör inget.
- Gratta från mig. - Kom.
Vi ses sen.
Hej då, Jake.
Okej.
"Blomman i en lila stil, träffad av Amors pil."
När han såg sin ögonsten insåg han att hon var ren
Låt henne lysa lika klart som Venus i full fart.
Om du vaknar och du har tur, be henne om en kur.
Kapten i vårt sagoband, Helena finns här i vårt land.
Hej.
- Phoebe. - Mamma?
- Hon är här. - Vem då?
Den unga damen.
Från Innishail House.
Varför sa du inte det?
- Hej! - Roligt att du kom.
Så söt du är! Slå dig ned.
Väntade ni mig?
Vi visste att du skulle komma.
- Ibland är de lite vaga med namnen. -"De"?
- Hej. - Vad var det du hette?
Annabelle Hooper.
- Jag kom för att... - Lillian.
Nej. Annabelle.
Precis vad Lillian sa att hon skulle säga.
- Jag känner ingen Lillian. - Lillian?
Lillian Swann?
Som gifte sig och blev Lillian Caulfield.
Vita änkan.
Har du aldrig hört
den tragiska historien om vita änkan?
Som hemsöker Innishail House?
Jag visste bara inte vad hon hette.
Hon påstods ha dött av brustet hjärta.
Men egentligen är det ett mysterium.
Det finns såna som har sett henne på natten
mellan halvmåne och fullmåne...
...iklädd bröllopsklänning i Innishail House.
Du sa att du hade pratat med henne.
Pratat? Nej, absolut inte.
- Men hur...? - Vi tyder tecknen.
Vi tyder tecknen.
Spökena i Nantucket går sina egna vägar.
De är inte riktigt vad man tror.
Är klockan så mycket?
Vi kommer för sent till repetitionen.
Tack för att du tittade in.
Kom tillbaka senare.
Jag har en fråga till.
Vad hände?
Hej.
Tack.
Vart tog du vägen?
Jag skuggade Argyle och Tweed.
De pratade om nån de kallade intendenten.
Intendenten?
De letar efter nåt som tillhörde kapten Caulfield.
Nån som kallas Stormens öga.
Stormens öga?
Det står en anteckning om det i boken.
Den ska ligga gömd på ön nånstans
och vara värd massor.
- Vad är det? - Det sa de inte.
De gav sig av fort.
De köpte ett pergament
och gick direkt till Athenaeum
och såg på allt utom böckerna.
Pergamentet.
Det är en ledtråd. Vi måste få tag i det.
Jag kan inte i kväll.
Jag måste umgås med familjen.
Kan vi träffas här i morgon?
Visst. Jag ser fram emot det.
Lillian?
Det var inte roligt! Varför gjorde du så?
- Taskigt. - Där fick jag dig.
Där fick jag dig.
Hej. Okej.
Jag funderade i går. Det måste ligga till så här.
Mr Argyle.
Jag tror att vårt skepp...
...är på väg in.
Jag tror ni har rätt...
...mr Tweed.
Nu skulle jag vilja lägga fram en hypotes.
Gör det, mr Tweed.
Tänk om vår uppdragsgivare har rätt
och magin i Stormens öga
kan leda oss till Efterlivet?
Där den ynklige kapten Caulfield landsteg
för länge sen.
Jag kan bara förmoda
att en sån utveckling skulle leda till
att vi kunde lägga vantarna på osannolika skatter.
Vad tror ni vår uppdragsgivare tänker göra med den?
Det angår inte oss.
I sämsta fall kommer vi att bli ägare till...
...den här lilla ön.
I sämsta fall.
Jag vill börja med safari. Kontinenten saknar äventyr.
Herrn?
Hjälp till att rädda valarna.
Unge man, är du helt förryckt?
Några cent om dagen mättar en val.
Mätta...
Verkligen inte.
Fem dollar, då?
Vilken fräckhet.
Oroa er inte för valarna.
Se på dem. De är enorma.
Oroa er för sjökorna i stället.
Sjökorna?
- Va? - Du skojar.
Havets kor.
Vem kallar du ko?
Strunta i dem. Rädda sälarna i stället.
Sälarna?
Ja, de är havets valpar.
Valpar.
Vid Gud!
Spring!
Ursäkta mig.
- Är det här du bor? - Ja.
Jag hade väntat mig nåt superläskigt. Inte det här.
Jag skulle aldrig kunna bo här.
Det skulle jag.
Du sover ju med ljuset tänt.
Det är en lavalampa. En stor skillnad.
Kommer du?
Ja.
Jag kommer.
Har du det?
Tack.
Okej.
Vad står det?
"Din far var sjöman och lämnade det han höll kärt."
Sitt hem.
Sin kärlek.
Precis när ovädret drog in.
Han lämnade sitt hjärta högt upp och en ros nedanför.
Hitta dem innan fullmånen bleknar...
"...för att se vad de skänker."
- Vad betyder det? - En fullmåne?
Vi måste lista ut det innan fullmånens slut.
Okej.
Vi måste hitta Stormens öga och det illa kvickt.
Annars blir Nantucket en stor safari.
- Just det. - Det vore faktiskt rätt coolt.
- Det skulle det. - Vi behöver fler ledtrådar.
Det måste finns mer i den här.
Det vimlar av ledtrådar i boken.
Vänta...
Det måste finnas nåt i den där bokhyllan.
Kolla här.
Vi är på semester
och jag vet inte om jag vill...
Det var inte jag.
Jo.
En lönndörr.
Undan.
Hjälp mig dra ut den.
Kapten Caulfield och Lillian.
Vad göms där inne?
Ontarios dödsdömda färd
De såg ut att vara lyckliga.
Ja.
Det var de.
- Va? - Enligt legenden var de så kära...
...att de ville gifta sig direkt, även om Caulfield
skulle ge sig ut och jaga val.
De gifte sig inför ett fåtal nära och kära.
Förr gick brudgummen upp i klocktornet efteråt
och ringde fem gånger i klockan
för att kungöra att bröllopet hade ägt rum.
Men havet väntar inte på någon
och redan dagen därpå
tog Caulfield och Lillian farväl.
Innan han gav sig av
hängde Lillian en halv berlock runt hans hals och sa:
"Så du kommer tillbaka till mig. Från jordens ände."
Samma kväll skedde katastrofen.
Många i Ontarios besättning
hamnade på Atlantens kyrkogård.
Men Arthur...
Arthur lyckades ta sig i land på Efterlivet.
Hemma vägrade Lillian tro att Arthur var död.
Varje kväll i 15 år
stod hon på sitt tak och väntade på honom.
Sen försvann hon.
Vissa påstår hon dog av brustet hjärta.
Enligt legenden fångade Arthur lite av magin
från Efterlivet i berlocken och lyckades ta sig hem.
Men när Arthur äntligen kom hem...
...var Lillian borta.
Han blev förkrossad.
Han trodde att om han lämnade kvar magin från Efterlivet
skulle Lillian och barnet hitta honom på nåt vis.
Han gömde halsbandet hon gav honom i ett skåp
och låste det.
Sen gick Arthur upp i klocktornet
och ringde i klockan tio gånger
för att kungöra att han hade drabbats av en förlust.
Där uppe
ristade han in ett hjärta med deras initialer.
Han tog ett fartyg till Tahiti
i hopp om att återfinna Efterlivet.
Han lämnade kvar en lapp och nyckeln.
Han lovade vänta på dem på Efterlivets strand.
I all evighet.
Jättevackert.
Hjärtskärande.
Allt väl, storebror?
Va? Ja, jag fick bara...
...nåt i ögat. En ögonfrans.
Okej.
Det är för mörkt för att leta fler ledtrådar.
Vi träffas här i morgon
om omgrupperar.
Var ska vi börja?
Här.
Är det här viktigt?
Okej.
Vi måste hitta nyckeln innan fullmånen.
Enligt legenden bör nästa ledtråd finnas
i kyrktornet.
Där borde hjärtat finnas.
Hör ni...
Vad är det?
Jag går inte upp dit.
Nej...
- Jag vägrar. - Han har akrofobi.
- Vad då? - Höjdskräck.
Lägg av.
Jake, var inte så barnslig.
Kom.
Det är här uppe.
Jag ville dyka
men vi var tvungna att åka till Nantucket.
Se vad det ledde till.
Hjärtat måste finnas här nånstans.
Leta.
Allt väl?
Ja, jag njuter.
Här finns en del inristat.
Hör ni.
- Fartyget ser ut som Ontario. - Det är det.
Det lagades efter grundstötningen.
Ett hjärta!
Det måste vara det. AC + LS.
- Arthur Caulfield... - Och Lillian Swann.
- Ja. - Vad innebär det?
Vet inte.
Nåt saknas.
Vänta lite.
De passar ihop.
Spetsen pekar däråt. Det är som en pil mot...
Fyren på Sankaty Head.
"Hitta dem innan mörkret."
"För att se...
...vad de skänker."
Där har vi det.
Vi måste till fyren innan det skymmer.
Är vi klara här?
- Ja. - Då drar jag.
Hej, raringar!
Ett lysande arbete.
Det var lite av ett förbiseende
att inte förstöra ledtråden när vi hade chansen, men...
Vi ska inte lämna några spår efter oss...
...hädanefter.
Sluta pilla med handsken! Ge mig den.
- Jag har den. - Jag gör det!
- Är de efter oss? - Nej.
Spring.
Mitt öra!
Okej.
Det här är ditt fel!
Kör!
Parkering förbjuden
Okej, vi ser vad det står mer.
Vänta lite...
Sidorna är tomma.
Det måste vara allt han skrev.
Hoppas inte Tweed och Argyle vet mer än så här.
Vi måste ta oss till fyren.
Kom.
Jake, Billy, leta där borta.
- Okej. - Maddi, var ska vi leta?
I rosenbuskarna? Det stod ju "ros" i ledtråden.
Det finns inga rosenbuskar, bara gräs och sand.
Argyle och Tweed vet var nästa ledtråd finns.
De kan komma när som helst. Ös på.
Det finns inget här.
Hjärtat kan ha pekat vart som helst.
Vad letar vi efter?
Det vet vi när vi ser det.
Det är inte min dag...
Vad är det här?
Jag har hittat nåt.
Vad är det?
Sniderier.
Det är ställen på ön.
En kompass.
Rose och Crown-grynnan.
- Vad är en grynna? - Ett grund i havet.
Det gör farvattnet farligt.
Vart ska du?
Se vart pilen pekar.
Ha det så kul.
Det finns inget här.
Tänk, Annabelle.
Vid fullmåne gick Ontario på grund
på Rose och Crown-grynnan.
Rose och Crown...
...är grynnan Ontario gick på.
Där har vi det.
Nästa ledtråd måste vara Ontario.
Det är Ontario!
En vakt! Ducka!
Han går.
Låt inte vakten se oss. Kom.
Här borta. Håll er nere.
Jag har hittat ett hjärta till.
- Ett hjärta. - Det har vi det.
Vad är det?
Ett gammalt kombinationslås.
- Hur ska vi kunna öppna det? - Det ser enkelt ut.
Vi måste vrida varje skiva
tills vi har rätt kombination under hjärtat.
En kombination på fem siffror
har 100000 möjliga lösningar.
Vi måste avgränsa det.
Tänk på nummer som Caulfield hade använt.
90210?
1824. Det står på Innishail House.
- Det var årets det byggdes. - Det är bara fyra siffror.
Du fotar ju allt.
867-5309?
Det måste finnas hjälp här.
- Kom igen. -14650.
- Va? - Avståndet till Tahiti.
Caulfield åkte ju dit.
1492 korsade Columbus havet.
Jag vet. Vi testar.
- Vad var det? -14650.
- Nej. Fundera vidare. - Jag vet inte.
Vilka siffror kan... Vänta.
Fyren i sand som jag byggde och Jake förstörde.
"Förbättrade."
Om Nantucket är 41 grader nord och 75 grader väst
och Tahiti är 14650 miles åt sydväst...
Det gör 60 miles för varje grad.
Det finns en miniräknare i mobilen.
Låt henne tänka.
Då ligger Tahiti på 17 grader syd, 149 grader väst.
- Säkert? - Ja.
Det är mellan 17 och 18 grader syd
men närmare 17.
- Då är det alltså 17149? - Ja.
Håll tummarna. Håll utkik.
Vi klarade det.
Vi klarade det!
Vi måste raska på.
En andesyn.
Va?
Ett andeväsen.
Coolt.
Nej, du menar läskigt. Läskigt.
Ontario rullade.
Han täljde under tiden.
En fin föreställning, men var är ledtråden?
Jag tror sången är ledtråden.
Då borde vi ha lyssnat bättre.
Okej, vi känner till Efterlivet.
"Han var så ung." De syftar på barnet.
Men "täljde under tiden? Ett hjärta vitt som snö."
Att tälja: Att snida nåt i trä, vax, tvål eller...
Valben? De var ju valfångare.
"Hjärta vitt som snö." Han täljde en nyckel.
En nyckel vit som snö.
Nyckeln är gjord i valben.
Vi går till Athenaeum.
Vi ser om vi hittar nåt om valben.
- Toppen. - Vad är...?
Atheneum?
Atheneum. Biblioteket.
Vi ser om bibliotekarien kan hjälpa oss.
Du menar "Aten".
Jag fick hjärnan.
Jag fick utseendet. Inte sant, Annabelle?
Visst, Jake.
Om vi letar efter ett valben
borde vi väl gå till valmuseet?
Det har ju "val" i namnet.
Jag vill bara säga det.
Du är inne i ett stim.
Jag har mina stunder.
Jag gillar det.
Mycket imponerande.
Ducka.
Okej, kom.
Vi går hem till mig.
Sen åker vi till valmuseet.
Där är ni, ju. Jag undrade just vad ni har för er.
Vi ska bara hämta cyklarna.
Ni missade just två intressanta män.
Två män?
De påstod sig vara historiker
och ville kolla in huset.
Släppte du in främlingar här?
Så dum är jag inte.
Jag gick med dem och visade dem bara vardagsrummet.
När de väl kom in
ville de bara se det rummet.
De var väldigt intresserade av fotot på spiselkransen.
Om inte Argyle och Tweed hittade bokhyllan
hittade de inte vad de sökte.
Annabelle.
En Phoebe ringde och sökte dig.
Hon sa att hon hade nåt som du kanske behövde.
- Tack. - Ha det så kul.
Nåt jag behöver?
Vi ses på valmuseet.
Hallå?
Phoebe?
Prentice?
Är det nån här?
Det är Annabelle.
Annabelle.
Det är nu du vänder dig om.
Annabelle.
- Jag visste du skulle komma. - Lillian?
Jag försökte tala med dig hemma, men fick aldrig läge.
Är det någonsin läge för sånt där?
Ön är hemsökt.
Inte bara av andar utan av det förflutna.
De två är förenade i evighet.
Förenade?
Vi kan bara undfly om en dörr öppnas
av nån mellan halv- och fullmåne.
Fullmånen bleknar om några timmar, men du kan befria oss.
Vi behöver Stormens öga. Jag har hittat den.
Det spelar ingen roll om du inte vet vad det är.
Vad menar du?
Dess kraft är inte det du tror.
Jag var inte ämnad att hitta den.
Jag har väntat länge på nån som du, Annabelle.
Vem var flaskposten till?
Hon är här!
Där är du, ju.
Till dig.
Du kommer behöva den.
- Hur visste ni...? - Vi vet bara.
Du kommer veta när du behöver den.
Tack.
Önska mig lycka till.
Lycka till.
Billy? Vad gör du här? Vi skulle ju ses på museet.
Jag ville kolla så du var oskadd.
- Gjorde du? - Naturligtvis.
Hittade du nåt?
Ja, faktiskt.
Vi kan inte prata här.
Kom.
Lillian bekräftade att det är vad Stormens öga gör
som är viktigast.
Hon måste bli befriad av nån som vill befria henne.
Inte av nån som vill ha den själv.
Om nån annan tar Stormens öga
fastnar alltså Lillian?
I den här tiden och dimensionen?
Ja.
Hon kommer aldrig förenas med Arthur.
Hon kommer aldrig finna frid.
Vi måste hitta nyckeln, men vi har ont om tid.
- Hej. - Hej. Dörren är låst.
Det måste finnas nån form av sidoingång.
- Jag antar det. - Kom.
Det lär vara mörkt där inne, så använd mobilerna.
Jake, hojta till om du ser nåt.
Här borta. Kom igen.
Dörren...
Okej, Einstein. Du ville komma hit. Hur ska vi ta oss in?
Är inbrott uteslutet?
Ja.
Då vet jag inte.
Var är Billy?
Kom in.
Var inte inbrott uteslutet?
Hur tog du dig in?
Jag klarar nästan allt.
Pappa och jag gick hit när vi precis hade kommit hit.
Otroligt att den låg mitt framför mina ögon.
Var tror du nyckeln är?
Den är troligen gjord av valtand eller valben.
Vi delar på oss.
Okej.
Rör ingenting.
Vi får inte göra sönder ovärderliga reliker.
Hej.
Nyckeln måste ligga här nånstans.
Fortsätt leta.
Vänta. Jag fotade när jag var här med pappa.
Tänk, Annabelle.
1846.
Maddi.
Vilket år gick Ontario på grund?
1830. Hur så?
Lillian väntade i 15 år.
Hon måste ha försvunnit 1845.
När Arthur återvände var hon och barnet redan borta.
- Kan han ha återvänt 1846? - Det är möjligt.
Det måste vara här.
Leta vidare.
Här är nyckeln.
Vi har den.
Jag hoppas det.
Efter allt det där.
Menar du allvar?
Bravo, unga dam.
Väldigt klyftigt.
Väldigt klyftigt, mr Tweed.
Vår uppdragsgivare sa åt oss att följa efter dig...
...och låta dig lösa gåtan åt oss.
Er uppdragsgivare är en psykopat.
Förmodligen.
Men han betalar i alla fall bra.
Nyckeln är det enda som står mellan oss och skatterna.
Ni måste ta oss först om ni vill ha nyckeln.
Inte mig.
I alla fall inte samtidigt.
Jag kanske kan vara inhoppare.
Som nån form av avbytare.
Jag kan avlösa startspelarna.
Om det behövs.
Nej, det här är en laginsats.
Nu!
Ta dem!
Kom.
Spring!
Kom igen.
Var är Billy?
- Är han inte bakom oss? - Nej.
Han kan stan. Han kommer sen.
Ös på!
Efter dem, mr Argyle.
De kommer undan. Det är ert fel!
Ratten sitter på fel sida!
Jake, öka!
Jag kan inte cykla
och folk försöker döda oss.
Lägg av!
- Kom igen. - Jag hatar mitt liv.
Där är de. Plattan i mattan!
Säg inte åt mig hur jag ska köra.
Vänster!
Preja dem.
Där är de. Vänd bilen!
De kommer undan.
Backa.
- Vänd bilen. - Flytta på kärran!
Flytta på dig!
- Vad gör du? - Flytta på kärran!
- Sväng vänster. - Tack, Silas.
- Pappa. - Hej.
Häråt.
Okej?
Kom igen.
Hitåt.
Vi måste till huset.
- Vart är du på väg? - Till fartyget.
Varför då?
Lita på mig.
Där! Ta gränden.
Jag har en plan.
Håll utkik efter Argyle och Tweed.
Billy, häng med.
Okej. Tack.
Hur länge har du bott här?
Jag föddes här.
Jag har aldrig lämnat ön.
Vänta tills du får se ett spöke.
- Hur vet du det? - Det vet alla som bor här.
Om jag vill
kan jag göra allt. Även beskydda dig.
Spökena i Nantucket går sina egna vägar.
De är aldrig riktigt vad man tror.
Du är ett spöke.
Nu kommer de. Maddi, ös på.
De är alldeles bakom oss.
De är här.
Upp med händerna, är ni snälla.
Som de säger i filmerna.
Du också, tjejen.
Ge mig nyckeln, är du snäll.
Vi ska hämta Stormens öga.
Tar ni ett steg till mot mig eller mina kompisar...
...kastar jag nyckeln i havet.
Om du gör det
kommer mor och jag aldrig att återförenas med far.
Men du får stanna här hos oss.
Med mig.
Nej!
- Nej! - Nyckeln!
- Tala ur skägget! - Nyckeln ligger i havet!
- Det vet jag! - Vi måste fiska upp den.
Okej.
Jag måste göra allt.
- Kom. Inga frågor. - Jag har massor med frågor.
Spring!
Nyckeln var här.
En båt!
Där är de! Grip dem!
De försöker ta över vår ö.
Nej, ni får inte gripa mig.
Jag är oskyldig.
- Vi måste ta nyckeln. - Se vad du har gjort!
Vad sägs om det, mr Plaid?
Tweed, inte Plaid!
- Det är ditt fel. - Du sa Nantucket, jag sa Bermuda.
Vad ler du åt?
Efter allt slit
kastar du bara nyckeln i havet.
Du såg mig kasta en nyckel i havet.
Ja.
Men inte den riktiga.
Var hittade du den falska?
Hos Prentice och Phoebe.
De visste att jag behövde en.
Jag visade mig inte vara den enda nyfikna i familjen.
Pappa försökte lösa samma gåta när han var i min ålder.
Det var hans dagbok.
Jag gav honom den riktiga nyckeln.
- Hur länge har du känt till det? - Ett tag.
Jag fattade fort att det var dina anteckningar.
Just det.
Din handstil är sig lik.
Är du redo?
Ja.
Otroligt att den var här hela tiden.
Tack, pappa.
Kan nån berätta vad som händer?
Jag fattar att nyckeln öppnade skåpet, men...
Hittade ni Stormens öga?
Andra halvan av Lillians berlock.
Det är bara när de förenas
som de blir Stormens öga.
- Vad är det? - Ett foto av min far.
Det tillhörde mor. När hon dog ärvde jag det.
Ett foto av vad då?
Det här är vad Lillian gav
Caulfield när han gav sig av på Ontario.
Hon behöll ena halvan som påminnelse om deras kärlek.
"Din far var sjöman och lämnade kvar saker han höll kära."
Flaskposten var väl till dig?
Ja.
Sakta i backarna nu!
Om det är ett foto av dina föräldrar
och de levde för 200 år sen, innebär det att du...
...är ett spöke.
Jisses...
Far hamnade på Efterlivet på nåt vis
och fångade lite av magin där i berlocken.
Det förde honom hem.
Billy lämnade ön för att leta efter pappan.
Jag var 15 när jag lämnade Nantucket.
Jag dog i en grundstötning en bit ut.
Jag hittade aldrig far. Förrän nu.
Efter all den tiden, efter alla de här åren...
...hittade du mig.
Och nu...
...måste jag låta dig gå.
Är du redo?
Ja.
Det här är mina föräldrar.
Arthur och Lillian Caulfield.
Jag heter William.
William Caulfield.
Tack.
Billy...
Till världens ände och tillbaka.
Tillbaka till Sailor's Paradise.
Tillbaka till Efterlivet.
Jag gillade honom.
Han växte med tiden.
Du och jag jobbade bra ihop på valmuseet.
Vi läste nästan varandras tankar.
Coolt, va?
Ja, det var ganska coolt.
Här.
Billy bad mig ge den här till dig.
Han sa att du ville ha den.
Tack.
Ingen orsak.
Beklagar, Romeo.
Var det nödvändigt?
Du får henne nån dag.
Allt väl?
Ja.
Visst var det rätt coolt?
Ja.
Skönt att jag inte löste mysteriet förut.
Varför tycker du det?
Det är hundra gånger bättre
att få göra det med er två.
Pappa.
Jag älskar er.
- Det borde vara allt. - Vet du vad?
- Det var en härlig semester. - Kul att du gillade den.
Jag visste att du skulle göra det.
Det skrev du ju.
Ett hemsökt hus Bästa semesteridén nånsin!
Otroligt att du listade ut...
Jag är också nyfiken.
Jag ställde den i bokhyllan, så Annabelle kunde hitta den
och fortsätta där du slutade.
Så hon kunde lösa mysteriet jag misslyckades med.
Tack.
Ja...
Då ska vi se... Lösa ett 200 år gammalt mysterium. Avbockat.
Rädda en familj dömd till evig separation. Avbockat.
Rädda en ö och mänskligheten
från nedriga kriminella. Avbockat.
Inte illa för en sommarsemester.
Vad är det?
Jag funderade, bara.
På vad då?
När Billy skuggade Argyle och Tweed...
...sa de att de arbetade åt nån som kallades intendenten.
Arbetade de inte ensamma?
Kanske inte.
Det var mysko att två såna typer
kunde kläcka en skaplig plan.
Om han finns...
...är han på fri fot.
Semestern må vara över, men berättelsen...
Den har bara börjat.
Annabelle Hopper återvänder snart.
Undertexter: Martin Andersson